Šedá excelence se zmocnila grálu a zná jeho tajemství? Dá se s tím ještě něco dělat? Jde nějak zachránit situaci? Jaké to bude mít důsledky? Napomůže setkání s králem?
Král......
Když jsem se probral, studila mne do zad kamenná podlaha a vlhko. Mezi chodidly mi pobíhaly myši a pištěly jako tisíc parních lokomotiv ( i když v mé době ještě parní lokomotivy nebyly ).
Konečně ses probral, řekl chlapec, který se nade mnou skláněl a vodou s misky mi šplíchal na čelo.
A ty jsi kdo?
Já jsem král....
Král? Tomu klukovi mohl
o být tak jako mě.Jo, já jsem, nebo spíš jsem byl král.
Rozhlédl jsem
se po temné, vlhké, zatuchlé kamenné kruhovité věži. Nad námi vysoko byl malý zamřížovaný otvor. Jinak kameny, vlhko a smrad.To je hladomorna....
V koutě leželo několik bílých kostí.
Ale já už ji nepoužil tak 14 let.
A kolik je ti let.
No právě těch 14.
Byli jsem tedy po dlouhé době prvními obyvateli.
A co děláš tady, když jsi král, zeptal jsem se
logickou otázkou.To je to, co mi vrtá hlavou. Najednou si všichni myslí, že král je můj první rádce. Nevím, co si mám o tom myslet. Fakt všichni si to najednou začali myslet. Jako když mávneš začarovaným proutkem....
Aha, tak to už chápu.
Co chápeš?
Za to může grál, chytil jsem se za bolavou hlavu.
Jo grál, to je ta věc, co mi měl můj rádce donést. Říkal, že musí nejdříve najít strážce grálu, poptával se prý po něm, ale nikdo o něm nic neví. Na hradě Montségur prý vyjednával, ale chtěli ho zabít, tak je trochu zmáčknul....vyprávěl král.
Je to lhář a zloděj.....zakřičel jsem a měl jsem hned jasno úplně ve všem.
Já jsem strážce grálu a ten šedivec je vrah a násilník.... rozčílil jsem se od pusy mi tekla pěna od hrozného vzteku.
Vyprávěl jsem pak celý příběh od začátku až do konce.
Ten podrazák mne klamal, hvízdl král.
A mě furt něco nehrálo. Radil mi abych vydával kruté zákony a tím jsem si akorát popuzoval proti sobě lidi.
Ukázal mi jeden kámen ve zdi. Postupně jsme ho pomalu vytahovali ze zdi až vypadl ven a rozbil se na padrť. Před námi se objevila tajná chodba z hladomorny.
Jak to víš
? kulil jsem oči.To byl takovej starej rodinnej fígl. Odsouzenýmu k smrti se naznačilo, že je tu taková možnost se osvobodit. Prostě další šance k novému životu. Většinou to fungovalo. Všichni se pak polepšili. Ty kosti tady, to je nějaký sebevrah.... pověděl král.
No a tak to dělal můj táta, děda i praděda a já už hladomornu nepoužíval. Rádce dával lidi hned věšet....A já se nechal tím drzounem takhle viklat.
V pohodě jsme prolezli chodbou a vylezli u malého potoka za hradbami města.
Opláchnul jsem si bolavou hlavu studenou vodou a vymýšlel plán na znovu uvedení všech
věcí do původního pořádku. Jediné co mne napadlo bylo zajít za moudrým poustevníkem a poprosit ho o radu.Sdílet na Facebooku
© Stránka vygenerována za 0.0035 sec. | Aktuálně máme v databázi 8376 článků
práva na články náleži jejich autorům, provozovatel magazínu nenese žádnou zodpovědnost za škody způsobené prohlížením těchto stránek.
Magazín provozuje ICOK (administrátor Miloslav Fuček)
http://icok.icok.cz | http://wwww.mfsoft.cz
Bazény na míru | Bennewitzovo kvarteto | Lady XL Fashion | Optika v Praze | Světové brýle.cz | Inspiro ERP systém | Bezpečnostní poradce | Fass-Hasicí technika | Dukla - Atletika | Dukla Praha